I 55 F.KR. INVADERTE JULIUS CAESAR BRITANNIA
HAN ØNSKET Å UTNYTTE ØYAS LEGENDARISKE TINNGRUVER
MEN HAN MØTTE EN ANNEN LEGENDE...
...DRUIDENE
HAN OG HÆREN GJORDE FULL RETRETT OG DRO RETT HJEM
90 ÅR SENERE ER ROMERNE TILBAKE...
Å, faen.
DEN GALLISKE KYST
Hvem vil være førstemann?
Om noen få timer seiler 400 skip mot Britannia.
20000 menn, eller mer nøyaktig 19996-
-siden dere fire ikke følte for det.
Dere forlot posten deres og forsøkte å rømme.
Av hvilken grunn? Været?
Britannia er et forbannet land som styres av de døde.
Skogene er fulle av demoner, en djevelsk hær som eter mennesker.
Det er en kjempeblekksprut i havet.
- Det er vel skremmende, Lucius? - Helt forferdelig.
Alle har hørt de historiene.
Da dere ble med i denne hæren, svor dere en ed. Husker noen den?
Å trofast følge keiserens ordre og aldri forlate legionen.
Aldri forlate legionen, med mindre fienden var litt skummel.
Med mindre det dukket opp en jævla kjempeblekksprut.
Vi er ikke de eneste. Halve legionen er mot det.
Det blir mytteri. Så snart dere går i land, dreper de deg og ham.
- Hva er straffen for desertering? - Å steines til døde...
...av den samme legionen som ble satt i livsfare av kujoner.
- Vis oss nåde, general. - Vis nåde.
- Vis oss nåde, general. - Nåde.
Jeg vil ikke vekke en hel legion, få dem av skipene i pissregnet-
- bare for å steine dere til døde. Så jeg skal vise dere nåde.
Den som dreper de andre tre, får gå fri.
Hva?
- Lucius. - Ordren er mottatt, general.
- Jeg gjør det. - Hva?
- Gi meg kniven. - Du er fetteren min!
- Gi meg kniven! - Jeg gjør det!
- Gi meg kniven! - Stille!
Du er litt stille. Har du ikke lyst?
Jeg gjorde en feil. Jeg var svak og godtar straffen.
- Synes du han ser svak ut, Lucius? - Nei, selv pisset hans har muskler.
Jeg trenger menn som deg når vi kommer frem.
Hva sier du? En ny sjanse?
Jeg venter ute.
Nei, ikke gjør det, Antonius.
- Ikke gjør det. - Han er gal!
- Ikke gjør som han sier. Vær lojal. - Vi er brødre!
Nei! Vær så snill!
- For et regnvær. - Skal vi vente et par dager?
- Vi lar uværet roe seg. - Vår tid er inne nå, tro meg.
Når vi får land i sikte, stilner vinden. Vi kaster anker i solskinn.
Hvordan kan du være så sikker på det?
Fordi jeg er heldig.
Er du ferdig?
- Er du klar for Britannia? - Ja, general.
La oss komme oss om bord, for pokker.
LOCERLY CROSS CANTIACI-BOSETNING
MIDTSOMMERNATT
Ved solvervet i kveld er dere ikke jenter lenger.
Da velger dere et nytt navn, og gudene vil kjenne dere ved det.
- Når får jeg snakke med henne igjen? - Ikke før solvervet er over.
Og om hun snakker til deg...
...vil hun forsvinne for alltid.
Jeg slutter om du ber meg om det, men du må be meg.
Slutt!
Du snakket.
Uttrykket ditt!
- Ikke engang gudene ser alt. - Snakker jeg til deg, forsvinner jeg.
- Du er fortsatt her. - Islene! Hva gjør du?
Mor tok meg med hit da ansiktet mitt var hvitmalt.
Dagen før solvervet mitt snakket hun med meg.
- Hva sa hun? - Mye forskjellig.
Det jeg husker best, er: "Du må ikke gjøre alt far sier."
Hun sa at han er en bra mann, men holder seg til det vante.
Selv om det ikke gjør ham lykkelig.
- Hørte ikke mor på far? - Hun hørte på ham.
- Så gjorde hun det hun ville. - Visste far det?
Alle menn vet det, men de liker ikke å snakke om det.
Kom igjen. Spør meg om hva du vil.
Savner du å være jente?
Å være jente er det beste som fins...
...til du blir kvinne.
Så gir gudene deg noe ekstra, noe utrolig.
Å være jente er helt klart enklere.
Men å være kvinne, om du er årvåken og gjør ditt beste...
Gjør det vondt?
Kniven. Når de skjærer deg i magen.
Nei, du er et annet sted.
Du har røykånden i deg.
- Hvordan er det? - Det får du vite i kveld.
Det ligner ikke på noe du har følt før.
Cait, du må bare gå gjennom det.
Vi ses når ritualet er over. Husker du hva vi skal gjøre da?
- Vi skal jakte sammen. - Med en gang. Det lover jeg.
Ikke bruk det språket. Det er ikke ditt.
- Tilgi at jeg kom, Willa. - Ikke se på meg, men ned i bakken.
- Hva er i veien? Vil du ende livet? - Jeg må advare Veran.
- Snakk med meg. - Jeg må snakke med Veran!
Snakk med meg.
I flere måneder, fra daggry til natt og i drømmene mine...
Ta det med ro.
Det er tegn. Jeg har sjekket alle. Jeg søkte i elva og sola.
Hva plaprer du om?
Månen snakker fortsatt til meg. Nå har den samme stemme som-
- spurvene, elva, grevlingene og froskene.
Alle snakker med samme stemme.
Men sola vil ikke snakke med meg, men alt annet har samme stemme.
Samme tydelige stemme gjentar det samme gang på gang.
Hva sier stemmen?
- I natt ved solvervet... - Hva skjer da?
Sola står ikke opp i morgen. Sola står ikke opp i morgen.
Sola står ikke opp i morgen!
Utstøtt. Du vet at du ikke bør komme hit.
Om du vil leke, er druidene klare.
Hør nøye etter.
Om du noensinne kommer hit igjen...
...spiser jeg øynene dine.
Forstår du det? Kom deg bort.
Jenta må dø, så kvinnen kan leve.
Jeg setter min lit til gudinnen som våker over meg i kveld.
Har du valgt et navn? Ikke si det.
Bare du og gudinnen kan vite det.
Jeg er ikke klar.
- Jeg er ikke klar. - Ikke vær redd.
Du har vinger. Jeg kan se dem.
Far.
Cait er borte.
Da jeg var kald, varmet du meg.
Da jeg gråt, trøstet du meg.
Jeg er en del av jorda takket være deg.
Takket være deg hører jeg til her.
Når du er et barn igjen, svak og hjelpeløs, skal jeg beskytte deg.
Jeg skal beskytte deg.
Fortell oss navnet ditt, søster. Hvem er du?
Hva er galt?
Løp!
Kom igjen!
Legg an!
Skyt!
Nei, far!
Ta kniven. Løp!
Nei! Nei!
Islene! Islene!
Islene!
Se, Britannias guder!
Jeg er Roma.
Og der jeg går, er Roma.
6 MIL LENGER INN I LANDET
GRENSEN MELLOM CANTIACI- OG REGNENSESSTAMMENE
Kom igjen.
Kom, da.
De er her.
Ved dette solverv tar jeg, Pellenor, imot gaven fra deres stamme.
Jeg, Antedia, tar også imot denne gaven fra din.
Det begynte iallfall ikke å regne.
- Er du klar? - Ja, onkel.
Et bryllup er den lykkeligste dagen i en manns liv.
For meg var det den siste, men... Gratulerer. Gå, nå.
- Er det ubekvemt? - Jeg har det bra.
Nå.
Hør, Pellenor, din kujon! Jeg driter på dine forfedres sjeler!
Jeg drikker heller blodet ditt enn å la det besudle mitt!
- Dra, far! - Lindon, ta jenta!
Forsvar kongen!
Hvor er jeg? Var det en drøm?
Nei, nei, nei.
Slutt å gråte. Ikke gråt. Nei.
Hør her, er det noen verdisaker hjemme hos dere?
Mynter, sølv, tekstiler? Arvestykker på et hemmelig sted?
Hold deg nær meg. Vær stille. Nei, nei, nei!
Bestefar?
Bestefar.
Det er denne.
Herlig.
CRUGDUNON CANTIACISTAMMENS CITADELL
At jeg kunne høre på den tispa Antedia og være så ydmyk.
- Far, jeg er sikker på... - Det var for tidlig, Phelan.
Jeg skulle aldri ha hørt på deg.
Hvorfor var du der? Jeg forbød det.
Krigen mot regnensesene vil rase i flere generasjoner takket være deg.
Hør nøye på hva jeg sier.
Du drar ikke herfra uten min tillatelse. Forstår du det?
- Så jeg er fangen din nå? - Forstår du det?
Ja.
- Den geniale planen din mislyktes. - Det var den eneste veien til fred.
- Vis meg en annen. - Jeg pleide å tro at du var smart.
"Han ser ikke alt i svart-hvitt."
I årenes løp med alle kompromisser og lure ideer-
-har alt blitt mørkegrått.
Vær så snill.
Før du vet ordet av det, drukner du i mørkegrå dritt.
Amena, fortalte jeg deg at Lindon er borte?
Han ble beordret til å bli og holde skansen og har ikke kommet tilbake.
- Hvem ga ordren? - Det var nok meg.
Det var jo snilt gjort å bli igjen alene og holde fortet.
Bare ham mot alle fra regnensesstammen. For en mann.
For en mann.
Tro meg, ektemake, du vet ikke hva en mann er.
Jeg skal snakke med far. Han kan gi etter med tiden.
Han vil heller at jeg skal dø.
Ingen skal skade deg så lenge jeg lever. Husk det.
Dette er min feil.
Jeg brøt eden. Søsteren min og jeg gikk ned til stranda...
- Når da? - I går kveld.
Vi snakket med hverandre.
- Du vet det er forbudt å snakke. - Islene sa...
Det spiller ingen rolle, poenget er at hun ikke skulle si noe.
Det er ikke rart at hun er død.
Jeg har ikke tid til dette. Det er en hule et stykke over elva.
Den er beskyttet av sterke ånder. Lykke til.
Jeg følger deg til elva, så må du klare deg selv.
Katten må bli igjen. Det er opp til deg. Gjør det nå.
Kom igjen.
Hør her.
I en katastrofe er det lett å ta på seg skylden. Det er naturlig.
Men alt det som skjer her, er ikke din feil.
Det handler ikke om deg.
Det handler ikke om deg, men om meg.
Bra.
Da går vi.
Jeg råder deg til å ikke se dem i øynene.
- Hva? - Stol på meg, det er ingen god idé.
Her, ta over.
Er alt i orden, legionær?
Tilgi meg, general.
- Har du driti ennå? - Ikke ennå, general.
Mitt første befal sa at du ikke besitter et sted før du har driti-
-og latt fienden vite at du er her.
Han sa også at når man dreper en mann, vil han tynge deg.
Alt han var, og alt han nå aldri kan bli.
Prøver du å bære vekten, blir du utslitt.
Snart kan du ikke holde sverdet ditt, og mannen du kjempet mot...
Mannen du trente så hardt for å slå og beseire...
Han har beseiret deg.
- Hva heter du? - Antonius.
Vel, Antonius... Ta med deg noen blader-
- marker territoriet ditt og gå tilbake til posten.
Ja, general.
Mars, hør meg. Gjør meg sterk i dag, så jeg får se månen i natt.
Styrk mine hender og mitt sinn. Hør meg, Mars, hør meg.
Ta farvel med cantiaci-ballene dine.
Jeg har aldri sett en sånn hær.
Krigshester, jernvogner og flere spydbærere enn jeg har møtt.
- Kan det ha vært barbarer? - Jeg har møtt dem.
Og jeg vet hvordan en romersk patrulje ser ut.
Krigen mot regnensesene blir ubetydelig nå.
Har du sett en romersk patrulje?
Din forseelse blir en bagatell.
Om romerne hadde bygd skip og seilt hit, ville vi ha visst det.
Jeg har alltid støttet deg i problemene du har med faren din.
Når broren din blir konge, blir livet ditt annerledes.
Så jeg bør se frem til min fars død?
En invasjon av tusenvis av menn...
Lindon kom i det minste trygt tilbake. Det kan vi takke gudene for.
- De kan ha bestukket våre spioner. - Ektemake!
Gudskjelov at du er trygg.
Min konge, får jeg pleie sårene hans?
- Greit. - Kom, ektemake.
Du er trygg nå.
- Send ut de beste speiderne. - La meg dra.
- Du blir her. - Vi er blinde, vi trenger...
Forlat oss.
Vi tok til våpen ved midnatt og møtte svært lite motstand.
Locerly Cross er erobret. 60 fanger er tatt.
General! Vi møtte budbringere fra landsettingene i nord.
Kavaleriet har etablert brohoder langs hele bredden.
Si til Vespasian at vi går innover i landet.
- Hva med forsyningslinjene? - Vi har mer enn nok av mat og slaver.
Vi drar innover i landet. Om et par dager kan kavaleriet ta oss igjen.
- Da vet vi hvor stor motstanden blir. - Hvordan har mennene det?
De er vettskremte. De mener at vi akkurat har invadert Helvete.
Det er en elv og flatt terreng 6 km nordøst.
Vi har forsvarsgraver innen solnedgang.
Fortsett arbeidet, leirprefekt.
Legat! Hva vet vi om den forsvunne legionæren?
Vi har lett, men det er ingen tegn til ham.
Interessant.
- Gi ordre om å dra. - General.
Kompani! Vi drar!
- Sir! - Hold kjeft!
Jeg har to døtre. Er de i trygghet?
Hvor er de? Vær så snill! Sir!
Hvor er døtrene mine?
- Hvorfor reddet du meg i går natt? - Jeg reddet deg ikke. Pilene fløy.
Jeg brukte deg som dekke, du er liten.
Jeg trodde faren din skjulte noe. Det var et blindspor, en feiltakelse.
Når vi kommer til elva, må du klare deg selv.
Hva er en romer?
Salthøstere er mer uvitende enn jeg trodde. Romerne er djevler.
De er Lokkas fotsoldater, den store jorddemonen.
- De begynte i Roma. - Hva er Roma?
Én av sju porter til Helvete. Det var bare et gudsforlatt høl i en avkrok-
- men Lokka kom opp og gjorde det til sitt hjem.
Han fylte det med makten sin, og den vokste uten stans.
Nå sprer Roma seg utover hele verden.
Til og med her.
Så hyggelig. Gjestfritt.
Jeg liker ikke ansiktene i trærne.
Ta dine beste ryttere og lag en fortropp.
- Får dere problemer, blås i hornet. - Leander! Cassius! Aelius!
Hvor mange er de?
- Rundt 20000, og flere er på vei. - Hvordan vet du det?
Fordi jeg dro til underverdenen og snakket med noen jeg kjente der.
Noen som kan se alt, og de fortalte meg det.
Var du i underverdenen?
I går. Det er en lang historie jeg ikke kan fortelle deg.
- Kan du ta meg med dit? - Nei. Absolutt ikke. Aldri.
Men Islene og bestefar er der. Du må ta meg med dit.
- Nei. - Da kan jeg treffe dem igjen.
Om du ante hva det krever å dra dit, ville du ikke bedt om noe så dumt.
- Jeg fikk ikke tatt farvel. - Jeg risikerer ikke livet...
...for at du skal få ta farvel med noen.
- De er døde. Bli vant til det. - Din drittsekk.
Nei. Vil du se dem, har du det som trengs. Jeg tar deg ikke med dit.
- Jeg hater deg. - Jeg er ikke så glad i deg heller.
- La du merke til noe rart i går? - Utenom alle som skalv, og skitlukta?
For 90 år siden da Caesar kom hit, ventet tusenvis av keltere.
I går tok ikke en eneste kelter imot oss.
50000 menn marsjerte uforstyrret gjennom Gallia-
- og var seks uker på kysten og avverget mytteri etter mytteri.
Men ingen la merke til det. Hva sier det deg?
Stammene er splittet. Vi visste det.
Ingen visste at vi kom. Vi har ikke møtt noe motstand i innlandet.
Det er en innbyrdes krig her.
Hva er dette? Det er svart, hva er det?
Mor og far var fra Numidia.
- Hvorfor kjemper du for Roma? - Fordi jeg er romer.
Så romerne kommer og tar landet deres-
- stjeler gullet deres og voldtar kvinnene deres.
Og så følger du dem? Tilber du romerske eller numidiske guder?
- Romerske. - Ja, men du ba til Mars.
- Ber du til Mars når du er redd? - Jeg er ikke redd.
Men når du er det, har du da en mer personlig beskytter?
En som Mars ikke vet om.
- Nei. - Er du sikker?
For det er nå du trenger den gudens hjelp.
Ta den tiden du trenger.
Ser du guden din? Hva heter han?
- Hva heter han? - Bomazi.
- Fortell meg om Bomazi. - Han er alle forfedres gud.
Beskytter Bomazi deg nå?
- Ja. - Bør jeg frykte Bomazi?
- Kanskje Bomazi er mektigere enn meg. - Bomazi er mektig. Han er allmektig.
Da vil jeg at du skal be til Bomazi nå.
Be ham om å overgi deg i dag. Be ham om å gi meg din kropp og sjel.
Jeg er Veran. Lukk øynene dine.
- Jeg klarer det ikke. - Da gjør vi det sammen.
Bomazi, du som husker alle døde sjeler...
- "Overgi meg i dag". - Overgi meg i dag.
"Gi min kropp og sjel til druiden Veran."
Gi min kropp og sjel til druiden Veran.
Ja! Ja, ja.
Bra. Nå er vi alene.
Fire kohorter, 500 menn i hver.
Hjelpetropper og ryttere teller mer enn 200.
De har nok proviant til en beleiring eller en lang marsj innover i landet.
- Hva skjedde her? - Locerly Cross.
Romerne slaktet dem og tok de overlevende krigerne som slaver.
Godt jobbet, min sønn.
- Pass på ribbeina. - Ti stille, galler.
- Der er du, Lindon. - Phelan.
- Se hit. - Vent, stopp! Stopp!
Kom hit.
- Hva vil du? - Beklager, men...
- Ser du ikke hva jeg driver med? - Jeg er ganske sikker, jo.
Jeg styrker båndet mellom stammene. Kongen og druidene befalte det.
- Hva er problemet ditt? - Krigerne kommer fra landsbyene.
- Vi trenger folk i våpenlageret. - Vi mangler piler.
Før pilmakerne til tørkeskjulet.
- Jeg møter deg der. - Godt å ha deg tilbake, Lindon.
Jeg må gå.
Ikke før du fullbyrder stammeplikten.
- Hva da? - Stammeplikten.
- Forstyrrer jeg deg? - Se, det er redningsmannen min.
- Jeg reddet deg ikke, du er gissel. - Det går ut på det samme.
Jeg er her trygg og uskadd.
- Hvordan går det? - Hva da?
Den nye avtalen med høvdingens sønn fra Gallia.
Din kones nye mann.
Sterk kjeve og sterke armer. Var det din idé?
Nei, druidenes.
For å knytte bånd med bretagnerne over sjøen. Smart trekk.
- Ja, veldig smart. - Har han befruktet henne?
- Ikke ennå, nei. - Han har vært her noen måneder.
Ja, det har han.
Og i alle de månedene får ikke du, hennes første mann, ligge med henne?
- Sånn er regelen. - Det må være tøft for deg.
Alle ofrer noe for stammen.
- Hva er planen? - For hvem?
- Med hvem? - Meg, dumrian.
Løsepenger? Tortur? Henrettelse?
Hva er holdningen?
Alt er litt uvisst nå.
Større fisker og sånt.
Det er rart at man leter etter opplagte farer i krisetider-
- når de reelle farene er der du ikke forventer å finne dem.
Noen ganger er de rett for nesa di.
Du er visst litt av en taktiker.
Kan du flå kaniner?
Selvsagt. Hvorfor kalles du en utstøtt?
Du må høre nøyere etter, jeg er ikke utstøtt, men Den utstøtte.
For å være Den utstøtte, må du støtes ut av noe.
Og ikke bare for å stjele en kylling, men det må være noe viktig.
Jeg vet at druidene utstøtte deg.
- De gjorde det fordi du var gal. - Hvem sa det?
- Faren min. - Var han en klok mann?
For han er kanskje død, og den gale mannen lever. Så...
Til å være så klok stinker du virkelig.
- Takk for at du la merke til det. - Er du stolt av det?
Når senga di er skogbunnen, er det første du lærer-
-å stinke av død og virkelig stinke.
Når jeg finner en død rev eller grevling, setter jeg meg ned-
- og gnir det godt inn i håret og på brystet mitt.
Villsvinet forstår det språket godt.
Det betyr: "La den utstøtte være i fred".
- Tro meg, det virker. - Ja, det gjør det virkelig.
Utakknemlig!
Jeg deler ikke med deg. I morgen må du klare deg selv.
- Oppdraget har ikke plass til flere. - Hvilket oppdrag?
Aner du hva som skjer nå?
Steinene tiden hviler på, har endret seg.
De kollapser og knuser århundrer og utsletter gudekretser.
Våre dødes ånder virvles opp-
-og brenner opp i en eneste flamme.
Og når det er borte...
...er ingenting... ingenting igjen.
Danu prøvde å advare oss. Jeg var den eneste som lyttet.
Forstår du ikke at alt dette går gjennom meg.
Jeg hverken ønsket eller ba om det. Jeg ba om at jeg holdt på å bli gal.
- Men jeg hadde rett. - Jøss, du må virkelig være viktig.
- Hva er oppdraget? - Er det ikke innlysende?
Jeg må stoppe romerne og sende dem hjem.
For at det ikke skal skje igjen, må jeg til Roma og drepe keiseren.
Så må jeg møte den store jorddemonen, selve Lokka.
For å være helt ærlig har jeg ikke tenkt så langt ennå.
Romerne ligger nok våkne og skjelver. De vet ikke hva de har i vente.
Jeg forventer ikke at du forstår dette.
Ikke fordi du er et barn, det er du ikke lenger.
Men du er ingen kvinne.
Du sitter fast i et limbo. Du er ingenting nå.
Du har ikke engang et navn. Du er ingenting. Usynlig, som vinden.
Ikke rør deg. Knel, dust. Du også.
Alle er venner. Kom og spis med oss.
- Gi oss pengene dine. - Ser det ut som jeg har penger?
- Du stinker. - La oss gjøre en avtale.
Du kan få kaninen og jenta om du lar meg gå.
- Kaninen er god, jenta er jomfru. - Hva?
Om du lar meg gå, får du begge.
- Hei, søta. - Dra til helvete!
- Ikke drep henne. - Greit, reis deg rolig.
- Hva gjør du? - Stikk av.
Kjenner jeg ikke deg? Du er fra West Valley.
- Jeg kjenner moren din. - Nei.
Vi var barndomsvenner. De blå øynene kjenner jeg igjen.
Du har et merke, en sort flekk i pupillen, så du er utrolig heldig.
Visste du det?
- Hva vrøvler han om? - Du har det her. Jeg ser det.
Se meg inn i øynene. Fortsett å se.
Ser du meg? Ser du det?
Ser du det?
- Ja. - Slipp sverdet.
Du, se hit. Se meg inn i øynene.
Sånn ja. Rett inn i øynene.
Ser du meg? Ser du meg?
Legg ned kniven.
Legg den ned. Legg den ned.
Hva heter dere?
- Audin. - Brenna.
Brenna, Audin, hvor kom dere fra?
- Nordfra. - Hva så dere i dag?
En hær marsjerte vestover langs elva.
- Hvor mange var de? - Minst 500.
- De hadde mange fanger. - Bra.
Forlat oss. Gå nå.
Vi må dra. Nå.
Han er klar.
- Er alt under kontroll, optio? - Ja.
Sjekk fangene, så hviler du deg.
Ja, leirprefekt.
Forsvarsgravene er klare. Fangene er inngjerdet og plassert i ly.
- Leiren er satt opp og overvåkes. - Og våre modige menn?
De var på randen av mytteri i Gallia. Jeg aner ikke hva de mener nå.
Før var det sjøormer og kjempeblekkspruter-
- Neptun og hans sjøhær.
Etter én dag er de klare til å svømme hjem.
Kanskje vi bør frykte dem.
Hva er planen?
Det samme som i Egypt, finne den lokale høvdingen-
- finne ut hva de vil ha, hvem de hater.
Hvem de vil straffe for århundrer med udåder mot deres edle stamme.
Hvilken hellig skog de vil ha tilbake.
Vi lytter nøye, veldig nøye.
Vi finner de svake punktene og presser dem hardt.
Om fem år er den hellige skogen romerske skip-
- som frakter romerske soldater til neste sted og så videre.
Hvem snakker vi med først?
Jeg kan ikke navnet på noen stamme ennå.
- Det er noe jeg ikke forstår. - Hva da?
Keiseren sier: "Hør her, karer. Hvem vil tilbake til øyene?"
"De jævlig skumle i nord."
"Dra dit Julius Caesar var for redd til å være i mer enn fem minutter."
Hva har de her oppe? Bortsett fra trær og mareritt?
Men du meldte deg frivillig.
Hvorfor?
Hvorfor anmodet du keiseren om det?
Ikke si at du ikke gjorde det, for jeg vet det.
Hva tror du fikk Caesar til å komme hit, se seg om og snu tvert om?
Han rømte, men det vil ikke du.
Er det derfor du vil kjempe mot galningene?
Husker du da vi var i Kairo i et smug ved markedet?
Noen egyptere så på at en mann gjorde et triks med kyllinger.
- Nei, det husker jeg ikke. - Jo.
Nei, jeg var full.
Han hadde en hvit og en sort høne, og hugget av den hvite hønas hode.
Så hugget han av den sorte hønas hode og satte det på den hvite.
Du fikk hvit høne med sort hode og jeg sort med hvitt hode.
Vi gransket dem.
Så satte vi dem på bakken, og de løp av gårde gjennom markedet.
- Det var et triks. - Vi gransket dem.
Han byttet dem ut med noe. Han hadde fire kyllinger.
- Vi så ham hogge av hodene. - Det var et jævla triks, Aulus.
Er du helt sprø?
Neste dag dro jeg tilbake til markedet og fant den gamle mannen.
Jeg dro hjem til ham, til en rønne i en sidegate.
Jeg ba ham vise meg trikset igjen.
Men jeg hadde med meg to slaver.
Jeg bandt dem fast, ga ham et sverd og sa: "Vis meg det."
"Jeg gir deg hva du måtte ønske."
"Bare vis meg trikset igjen."
Gjett hva som skjedde.
Hva skjedde?
Hva skjer her ute?
Aulus Plautius. Jeg er Numerius Plautius-
- din fars bestefar, edsvoren til Caesar som døde på stranden i Walmer.
Jeg kommer med advarsler fra underverdenen.
Du har vanhelliget det hellige livstreet.
Du må forlate disse øyene. Dra tilbake til Soracte.
Dra til Via Flaminias skrånende åser. Der finner du en stor og gammel furu.
Gå til innhegningen.
Ta den største kronhjorten og ofre ham til selveste Pluto.
Du har fortsatt tid til å roe hans sinne.
Du har blitt advart, Aulus Plautius!
Gjør bot. Gjør bot!
Grip ham!
Dette er mitt svar!
Begrav ham!
Har noen andre beskjeder fra underverdenen?
Tal nå!
Lenge leve Aulus Plautius!
Trær og mareritt, Lucius. Trær og mareritt.
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve www.sdimedia.com